PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
MATURITNÍ VEČÍREK
Horečku nemáš.
- Odvezu tě k doktorovi. - Ne, to není třeba.
Jen si musím odpočinout.
Jak chceš.
Dole ses ještě neprobudil.
Omare.
Teď nemám náladu.
Teď ne, jindy ne,
včera taky ne...
Co se děje?
Už mě nechceš?
To neříkej!
Ne? Jen to řekni. Už ses mě nabažil.
Nepřeháněj.
Omare.
Já ti nevím.
Měly by s náma šít hormony.
Máme souložit, líbat se, chodit ven...
Bavit se.
- Jsme jako pár důchodců. - Můžu mluvit?
Jestli to není tohle, tak co?
Jsme spolu, žijeme spolu. Jsme víceméně nezávislí.
A nejzábavnější je u nás sledovat Netflix?
Je to směšný.
Teda, to je kus!
Škoda, že ten nováček není v naší třídě.
On? Vlastně tady není nový.
Před třemi lety tu byl na stipendiu a musel odejít.
- Jmenuje se Yeray. - No teda.
Takže on je „Pusťte Yeraye“?
- Sakra. - Jo.
Říkali mu „Pusťte Yeraye“. Nejsem si jistá proč.
Radši na něj zapomeňte. Já to udělal.
POKOJ K PRONÁJMU
Pověsíš to tady?
Lidi tady mají větší záchod než tvůj barák.
Jen to tisknu. Nemám ani na toner.
Rebe zachránkyně. Jsem v pohodě, dík.
Jo, to určitě. Leda ve snu.
Matka ti nechala na krku nájem,
markýza se na tebe vykašlala, Pola pustili...
Přišlas mi pomoct nebo mě utopit ve sračkách?
Problémy máš řešit jako kámoše na sex:
jeden za den.
- Co to děláš? - Vem to.
Mám pro tebe dokonalýho spolubydlícího.
Hej, kámo!
Prodej auto a rok u něj můžeš bydlet.
Víš co, zlato?
Má důstojnost není na prodej.
Tu jsi ztratil asi před 200 lajnama koksu, brouku.
Promiň.
Důstojně můžeš žít pod střechou, ne v autě.
I když je moc pěkný.
Nádherný. Víš ty co?
Rád vidím svět ve vlastních barvách,
ne v jeho šedé paletě. Bez urážky. I tak díky.
Jsi strašnej blbec.
- Jo, obří. - Dej mi to.
Tady máš.
- Co je to? - Jeho číslo.
Včera škola podepsala program s Kolumbijskou univerzitou v New Yorku,
který zaručuje přístup na jejich školu.
Program a kurzy budou plně financovány.
Kandidáti představí svůj vlastní akademický projekt
- do konce školního roku a vítěz... - Kdo to financuje?
Velkorysý sponzor.
- Také... - Podepsáno včera?
Viděl jsem Polovu mámu v kanceláři.
Koukni...
Jestli nakladatelství jeho mámy chce být sponzorem, tak co?
Jsi vždycky...
Tebe už si koupili. Nás ještě ne.
Nemusí si nás kupovat. Pola propustili.
Děkuju.
Chceš dostat cenu bez pocitu viny.
Jestli se o ni chce Nadia ucházet, je to její věc.
Možná bychom na to měli zapomenout.
- To snad ne. - Věřil jsem ti.
Ale soud ne.
Věřil jsem tobě a ne Polovi, kterýho znám celý život.
Možná jsem to zase zpackal.
Už to nech být.
Myslel jsi to vážně?
- Co? - Že se má na všechno zapomenout.
Že mi věříš.
Polo.
Jsme kamarádi už dlouho.
Udělej to pro nás.
Podívej se na mě. Zabil jsi Marinu, nebo ne?
Ne.
Neudělal jsem to, Guzmáne.
Tak jsem to asi myslel vážně.
Já nevím. Nejdřív se Guzmán chce mstít jako Viking a najednou nic?
Jak to myslíš? Teď mu nemám věřit já?
Vím, že chceš, aby všechno bylo jako dřív.
Ale to se nestane. Už nikdy.
Dělá, co může. A já udělám totéž.
Jestli mi věří, věřím mu.
Jak se dostaneš sám do nemocnice?
- Pěšky, autobusem, taxíkem... - Jo.
- A co tvoje máma? A Omar? - Nevědí to a nedozví se to.
- Ale... - Jasný?
Dobře, fajn.
- Nedozví, když mě necháš jít s tebou. - Zapomeň.
Ne? To je škoda, protože tvá oddaná
půjde do ředitelny za tvou mámou
a řekne jí to dřív, než si koupíš kolu.
Je to na tobě, kámo.
Dobré ráno. Přišla jsem vyplnit žádost na studijní program.
Už bylo načase.
Můžu dál?
Nadio. Ty se taky hlásíš?
Dobře.
Čím víc, tím líp.
Nechtěla jste jít na St. Andrew's?
Chtěla.
- Tak proč se hlásíte na Kolumbijskou? - Proč ne?
Nemáme sázet na jednu kartu, ne?
S vaším záznamem a doporučeními můžete na jakoukoli univerzitu.
Jestli to dobře chápu,
říkáte mi, abych se nehlásila?
Přihlásit se může každý.
Jen říkám, že... ti, co mají štěstí
a mohou získat přístup k nejlepšímu vzdělání jinak,
můžou tuto příležitost nechat těm, kteří to štěstí nemají.
Moje přihláška. Hezký den.
Lucrecie!
- Ahoj. - Azucena má pravdu.
Ty to nepotřebuješ.
To není tvoje ani její věc.
- Děláš to jen, abys mě naštvala? - Jo.
Ráda nad tebou vyhrávám.
Je to zábavnější.
A to potěšení je k nezaplacení.
Vítej v soutěži, zlato. Nechť Hladové hry započnou.
Nemusíš dál předstírat.
Můžeš se kdykoliv vrátit do třídy.
- Tvůj souhlas nepotřebuju. - Já vím.
Ale kvůli mně to nedělej.
Mám dost toho, že mi říkáš, co chci slyšet a pak mě podrazíš.
- Co chceš teď? - Aby ses vrátila.
Je po všem.
- I Guzmán si myslí, že je Polo nevinný. - Vážně?
Asi když se cítíš osaměle, nechceš přicházet o další lidi.
Aspoň tak to mám já.
Chci si žít, ale lidi, na kterých mi záleží, se mi vzdalují.
Dokonce i máma je pryč.
Polo je venku, s Guzmánem se zase sblížili...
Tolik povyku a všechno je jako dřív.
Ne, ne úplně.
- Co se změnilo? - Ty a já.
Ty a já, co?
Ty a já, Samueli? My nejsme pár.
Tak to změníme. Nechci ztratit i tebe.
Vrať se, prosím.
Ahoj.
Můžu si sednout sem?
Jo, jasně.
Nemůžu si zvyknout.
Jediný, co chci, je vypadnout odsud, aby na mě přestali zírat.
- Co je? - Jdeme.
Taky se mi tu nechce být. To nikdy, ale dneska ještě míň.
Kam půjdeme?
Nevím. Někam.
Třeba ke mně. Rodiče jsou pryč.
Můžem hrát na počítači.
Skvělý. Za mě dobrý.
Je důležité, abyste nám řekli všechno, co jste viděli.
Cokoli si myslíte, že by nám mohlo pomoct.
Všechno. Jakýkoli detail může být klíčový.
Lu, jak pořád tvrdíš, že jsi nerozeslala mé video s Guzmánem,
tak stejně i já nikomu neřeknu o tobě a Valeriovi.
Jak bys nejradši, abych to neřekla?
Memem s barevným přechodem v pozadí? GIFem s barevnými písmeny?
Potřebuju ten studijní program.
Ty ne.
Okamžitě z té soutěže odstup.
Páni. Ty jsi fakt chytrá.
Abys mohla takhle vyhrožovat, musíš být z jinýho těsta.
Drahoušku, ty něčeho takovýho schopná nejsi.
Ať vyhraje ta lepší.
Pusu.
Mrcha.
Pivo tak brzo?
Koho zajímá čas? Důležitý je plán.
Co je?
Nic, jen...
já myslel, že už to nezopakujeme.
Promiň mi tu sentimentalitu, ale...
Ani nevíš, jak moc jsem si tohle přál.
Děkuju.
Teď už jsi moc sentimentální.
Dej si pivo.
Vrátila ses.
Mám doma nejlepší ohřívané makarony.
Kdy přijdeš na oběd?
Sakra.
- My se známe? - Promiň.
Sakra. Co je?
Cože?
Andere, sakra řekni něco. Zpívej, tancuj, cokoli, ale uvolni se.
Jsi fakt otravná. Nechce se mi mluvit.
- Jsi ukázkovej paličák. - A ty bys tu neměla být.
- Máš pravdu. Měla by tu být tvoje máma. - Přestaň.
Řeknou mi, jaká je léčba. Nebude to nic hroznýho a odejdu domů.
Nevím, proč bych to měl všem vykládat.
No,
mně jsi to řekl.
- Myslím lidi, který mě milujou. - Já tě miluju.
- Ty mě nemiluješ. Přitahuju tě. - Je to forma lásky, fešáku.
Vidíš, jak je fajn se trochu uvolnit?
Pověz mi něco o sobě.
Řekni mi tajemství, který nikdo nezná. Znáš moje...
No...
Je to něco, ale není to...
Myslím, že...
Líbí se mi i některý holky.
Gratuluju.
- Nadia, že jo? - Vůbec.
Je to horší.
Markýza.
To je normální. Mně taky. Dokonce i Omara přitahuje.
A z kluků?
Kdo?
Samuel.
- To ti nevěřím. - Je to tak.
Je sexy.
Rozdal bych si to s ním.
Ander Muñoz? Můžete dál.
Akutní lymfatická leukémie je rychle rostoucí rakovina.
Takže musíme být rychlejší.
Začneme chemoterapii tento týden.
Použijeme vše, co máme.
Provedeme dva šestitýdenní cykly,
ale budou vám popravdě připadat delší.
S takovou intenzivní léčbou budou silné i vedlejší účinky.
Vše je v brožurce,
ale nebude snadné zabránit únavě,
nevolnosti, zvracení, závratím...
Bolesti kloubů nervového původu.
Nebudete mít chuť k jídlu, chodit ven nebo cokoli dělat.
A ano, nejspíš vám vypadají vlasy.
Na to se všichni ptají první.
Během příštích měsíců...
Andere?
Jo, Rebe. Řeknu jim to.
Hned, jak přijdu domů. Slibuju.
Jo, to taky.
Ale chtěla jsem říct...
Neumřeš mladej, to víš, ne?
Carlo.
- Je ti dobře? - Co?
Nikdy jsi tolik dní ve škole nechyběla a...
- Jsem tu, kdybys něco potřebovala. - Takže.
Pozoruješ mě na chodbě,
víš, že moc nechybím, znáš moje jméno...
Jsi tu jen dvě minuty a už mi naháníš strach.
Promiň, to jsem nechtěl,
ale...
- Fakt si mě nepamatuješ? - Naháníš mi velký strach.
No...
Před třemi lety jsem dal fotku na Instagram
a půlka školy se mi smála kvůli postavě.
Kvůli postavě? Tobě?
Ne. Býval jsem...
No...
To jsi ty?
- Jo. - Sakra.
„Jsi nechutnej tlusťoch.“
„Dal bych ti oblečení, ale nepadlo by ti.“
- Dobře, chápu. - Počkej.
Přečti si... tenhle komentář.
„To vy jste nechutný.
Když někoho nesnášíme, tak protože ukazuje, co nesnášíme na sobě.
Yerayi, ignoruj je a buď takový, jaký jsi.“
To jsem psala já?
Já nevěděla, že jsem byla tak ostrá.
Když jsem viděl, jak mě holka jako ty brání...
Holka jako já?
- Hezká. - Jasně.
Inteligentní.
- Markýza! - Za to si nemůžu připsat zásluhy.
Ale za to, že ses mě zastala, jo. Pomohlo mi to.
Jsem ráda, že jsem ti pomohla.
Vsadila jsi na jednu kartu a vyhrála.
Mimochodem...
Je čas vybrat si odměnu, ne?
Jo.
Teď na odměny moc nejsem,
ale ráda tě zase vidím, Yerayi.
Udobřili jsme se.
Já si uvědomil, že proti němu nejsou pořádné důkazy.
Jen moje touha ho obvinit.
Tak jsme si promluvili a dali si druhou šanci.
Je to přece můj kamarád z dětství.
Nikdy bych mu neublížil.
Já to zvládnu, ne?
Jasně, že jo.
Brečím, protože jsem pořád v šoku,
ale jasně, že to zvládneš.
- Neříkáš to, protože jsi moje máma? - Říkám to, protože jsem tvoje máma.
Nenechám tě chvíli o samotě.
Ale ty to zvládneš. Uzdravíš se.
Do toho! Řekni mu to.
Je to týmová práce a musíme začít co nejdřív.
Sakra, Andere, ptal jsem se tě včera!
Nechtěl jsem to říct.
Ale bude to vidět a mámy se to týká, tak jsem jí to pověděl.
- A mě se to netýká? - Ne.
- Cože? - Není to tvoje věc, Omare.
Dobře, chodíme spolu. Ale zase ne tak dlouho.
Jsme spolu, protože jsme podle apky od sebe byli 500 metrů.
Jinak jsme se ani nepotkali.
Za dva dny ses nastěhoval!
Nemám pravdu?
Odháníš mě, aby sis hrál na romantickýho hrdinu?
Abys mě uchránil před bolestí nebo další sračky?
Zbavuju tě břemene, který není tvoje. To je celý!
Měl bys chodit ven, užívat si.
To bys měl dělat!
Sám jsi to říkal.
Měly by s tebou šít hormony.
A ne trávit čas se mnou.
Chceš, abych odešel?
Kdykoliv budeš chtít.
Máš tady dobrou party. Je to skvělý!
Mámina obchodní jednání tak končí.
Každý týden. Je to normální.
- Co chceš? - Malou laskavost.
- Potřebuju zachránit. - Peníze?
- Ne. Prodej auto. - Peníze ne.
Jde o... kokain.
Děláš si srandu, ne?
Ne, Rebe. Je to laskavost. A ty se oplácí.
Takže neboj.
Vím, že se u vás dějou věci.
Rebe, přines ten dobrý gin ze sklípku.
Zlato, říkala jsem ti, ať mi dáš vědět, až přivedeš svýho kluka.
- To není můj kluk. - Valerio, madam.
- Jsem její spolužák. - Já jsem Sandra.
A nevykej mi. Jsme jako rodina.
Rodina? Vždyť ho skoro neznáš.
Těší mě, Sandro.
Co slavíme?
Nic. Jen popíjíme s přáteli.
To zní skvěle.
- Proč jsi nic neřekla? - Stačí. Přinesu ti gin.
- A ty padej domů. - Pozor na pusu.
Jako bych tě sakra nevychovala.
Nevšímej si jí. Tady velím já.
- Dáš si něco k pití? - Ani omylem.
Jasně, že jo.
Taková nabídka se neodmítá.
Zdá se, že tady velí ona!
Guzmáne, poslouchej mě.
Škola skončila. Budou ho hledat.
Až uvidí, že my dva jsme pryč...
Řekne nám, kde je ta trofej. A pak půjde sedět.
Jak ho donutíme?
Ručník nenechá stopy.
Tys to naplánoval?
Tvoje máma věří, že jsi mrtvý!
Já taky neměl na výběr.
Polo!
Prober se! No tak, prober se.
Někteří spolužáci tvrdí, že jste...
se k němu choval agresivně.
Neudělal jsem to.
Ale kdybych věděl, kdo to byl, neřeknu to.
To znamená, že to víte.
To znamená, že to nikdy neřeknu.
Carlo.
- Jak je ti? Už je ti dobře? - Jo.
Jdu nahoru. Jsem trochu unavená.
Ještě něco, zlato.
- Ten kluk... Samuel. - Co je s ním?
Vše jsi řekla, když sis myslela, že zmizel.
Vrátila ses do školy, když ti to řekl...
Ovládá tě.
To nejsi ty.
Neprospívá ti.
A jemu neprospívá, abych ho viděl s tebou.
Odpočiň si.
Kde je ta trofej?
Polo, řekni mi, kde je ta trofej a tohle peklo skončí.
Pro nás oba. Navždy.
Vypni zvuk.
MÁMA
Polo,
řekni mi, kde je ta trofej.
Polo,
prosím,
řekni, kde je ta trofej.
- Řekni mi to! - Guzmáne!
Sakra přestaň!
Zabij mě.
Já...
Já ji nechtěl zabít.
Byla to nehoda, Guzmáne.
Ty jeden...
Ale ty to děláš, protože chceš.
- Jsi schopný mě zabít. - Guzmáne!
- Guzmáne, přestaň! - Já nejsem vrah!
Pusť ho!
Guzmáne, pusť ho!
- Pusť ho! - Kurva!
- Co děláš? - Jdi do prdele!
- Co to sakra děláš? - Chráníš ho?
Jak to jde? Moc nás to baví, viď?
Paní Robinsonová.
Snažíte se mě svést nebo se mi to zdá?
Viděla jsem, jak šňupeš kokain jako by ti patřil.
Nic mě netěší víc, než mít hosty a bavit je.
A nejvíc nesnáším, když ze mě dělají blbce v mém vlastním domě.
Omluvám se, Sandro.
Nechtěl jsem být nevděčný ani drzý.
Chtěl jsem si dát a poslední dobou jsem neměl dost peněz.
Soukromá škola a nóbl oblečení a nakonec...
- Kolik ti je? - Devatenáct.
Už můžeš volit.
Chceš to?
- Jo, trochu bych si dal. - Jak moc to chceš?
Mám ze sebe lepší pocit.
Jak moc?
Hodně.
Jeden gram.
Svlékni se.
No tak.
Dva gramy.
Klekni si přede mě.
Neříkal jsi, že to chceš hodně? Uvidíme, jak moc.
Je to dobrá nabídka.
Pojď sem.
Tři gramy.
Koukni na sebe.
Podívej se na sebe.
Padej odsud.
Bylo by to tvrzení proti tvrzení.
MYSLÍŠ, ŽE TO NEUDĚLÁM?
ODPOČÍTÁVÁM.
Blafuješ, že jo?
Deset, devět...
Chceš vidět, jestli blafuju?
Pět, čtyři...
Ty to nestáhneš, co?
Začnu tím, že to řeknu jí.
Bude nadšená.
Během chvilky to řekne všem.
Měj se, drahoušku.
Nadio.
Nemůžu to stáhnout.
Potřebuju to stejně jako ty.
Táta ví všechno.
Jsem ostuda celý rodiny.
Odstřihli mě. Nemám peníze, Nadio.
Jasně. A tomu mám věřit?
Nelžu ti, Nadio.
Nevíš, jak hrozný pro mě je...
že mě vidíš takhle.
Ale nemám na výběr.
Potřebuju...
to stipendium, Nadio.
A neskončím, dokud ho nedostanu.
I kdybych se měla ponížit.
Kdybys o mně věděla, co já vím o tobě, použila bys to, abys mě zničila.
Nejspíš jo.
Ale doufám, že to neuděláš,
protože jsi lepší než já.
Jen v tomhle.
VČERA BYL DEN NA HOVNO
POTŘEBUJU BÝT S TEBOU
POČKÁM NA TEBE PO ŠKOLE?
Jsi v pohodě?
Přihlásila ses do programu Polovy mámy.
Předtím ti to nevadilo.
Je to složitý.
S tebou je všechno složitý.
A s tebou ne?
Jo, asi jo.
Znáš ten pocit, když se probudíš a nevíš, kde nebo kdo jsi?
Mám to každý den.
A pak si uvědomím, že ségra je mrtvá,
ale taky si uvědomím, že tě uvidím ve škole.
A to je jediný důvod, proč vstanu.
Ty mi život nekomplikuješ.
Spíš mi ho zachraňuješ.
Kvůli tomu videu...
jsem přišla o stýpko.
Svou budoucnost.
Taky jsem mohla přijít o svou rodinu, domov, život...
Vím, že to nebyla tvoje chyba.
Ale pokaždé, když jsme spolu...
Ať ti to vyjde s tím programem.
KAFE? ČAJ? HEŘMÁNKOVÝ? ROOIBOS?
KLIDNĚ TI NAPÍŠU CELÝ MENU KAVÁRNY...
Jsem v pohodě.
Poprvý a první sezení?
Jsem Alexis.
Jestli chceš nějaký tip nebo radu, jak to zvládnout,
nebo si na někoho zanadávat, víš, kde mě najít.
- Díky. - Tak zatím.
Ahoj.
Přinesu ti džus.
Sestra říkala, že pak budeš mít v puse kovovou chuť.
Budeš tady?
Uvidím, kde skončím zítra. Ale teď jsem tady.
Nechytím tě za ruku. Chceš být drsňák.
Jsme spolu chvíli, ale znám tě.
Trvá to tři hodiny, ne?
Přinesl sis nabíječku? Mám málo baterky.
KOLUMBIJSKÝ PROGRAM SEZNAM PŘIJATÝCH STUDENTŮ
Takže?
Nic neudělám.
Nechtěla jsem.
Vítej v soutěži. Nechť Hladové hry započnou.
POJĎME NA KAFE
Hej, jo.
Myslím, že si odměnu vyberu.
- Aha. - Nebo to aspoň zkusím.
Napiš mi.
Půjdeš se mnou na IPO mýho startupu?
Nevím, co to je, ale jo.
- Jen mi napiš. - Dobře.
Hej. Pořád hledáš spolubydlícího?
Nic mi není. Už mám spolubydlícího. Všechno dobrý. Co ty?
Co je ti?
Nemůžu ti to říct. Jde o kámoše.
A když ti to řeknu, tak mě zabije, než umře sám.
Cože?
Život letí, Samu.
Myslíme si, že budeme žít kurva věčně,
tak na všechno nadáváme nebo posloucháme sračky ostatních.
A co moje sračky?
Ty nikdo neposlouchá.
Ani já ne.
A než mi to dojde, bude už možná pozdě.
A nebudu mít čas.
Nechci, aby bylo pozdě.
Nechci litovat, že jsem něco neudělala.
Tak to udělej.
Dělej, co udělat chceš.
Jasně.
Skočila jsem do bazénu bez vody.
Občas se to stává.
Vždycky.
Ne.
Vždycky ne.
Sanitku! Zavolejte sanitku!
Polo.
Překlad titulků: Markéta Polívková